Anterior în "The Vampire Diaries"...
Vampirii şi vârcolacii obişnuiau să umble liberi
până când un vraci shaman i-a blestemat
pentru a le limita puterile. De atunci, vărcolacii
se pot transforma doar când e lună plină.
Şi vampirii sunt slăbiţi de soare.
Vrei să spui că cel mai batrân vampir
din toate timpurile, mă vânează?
Vrei să îl găseşti pe Klaus? Începe cu Isobel. Mama Elenei.
Sunt pregătit să facem o înţelegere.
Ce fel de înţelegere?
Am nevoie ca tu să stai liniştită
şi să încetezi să îţi mai pui viaţa în pericol.
De ce mă ajuţi?
Nu vreau să fii singur.
O muşcătură de la un vârcolac poate ucide un vampir, aşa că nu-i fi prietenă.
M-ai înţeles?
Ce faci aici? Mi-a fost dor de tine.
Hei. Sunt Jules.
Încerc să îl găsesc pe Mason.
Ar trebui să pleci din oraş. Mă ameninţi?
Când e lună plină.
Se vindecă.
'Neaţa!
E totul în regulă?
A fost un animal, un lup. Ne-a atacat azi-noapte!
- Sunteţi teafără? - Da.
Dar prietenii mei sunt morţi...
O să chem ajutoare.
- Alo, dispeceratul? - Spune, Jerry.
Jurnalele Vampirilor Seria II, episodul 12
Stefan?
Stefan!
- Eşti în spatele meu, nu? - Da.
Bună dimineaţa!
Nu mai vreau să stăm despărţiţi... Niciodată.
- Nici eu, dar... - Nu strica momentul!
O să strici momentul, nu?
O să-l stric.
Nu pot să mă prefac că totul e bine.
Katherine e închisă în mormânt.
Ştiu, dar mai e şi ideea că vei deveni sacrificiul lui Klaus.
Da, dar Elijah a promis că ne apără,
cât timp nu-i încălcăm regulile.
Da... Cât timp tu joci după cum îţi cântă el.
Te rog, nu te duce după Isobel!
Katherine a zis că Isobel ar avea nişte răspunsuri,
iar eu am nişte întrebări.
- Am încheiat un târg cu Elijah. - Tu l-ai încheiat, nu eu.
Ar trebui să te ţii de promisiune.
Stefan, nu vreau să fie nimeni rănit.
Când am vrut eu să fie cineva rănit?
Verbină. Am preparat-o slabă, dar eşti sigur?
- Dacă ea a dezvoltat toleranţă... - Da. Până la fund.
- Eşti bine? - Da.
Cum poate Elijah să hipnotizeze un alt vampir?
E din prima generaţie, deşi nu ştiu ce înseamnă asta.
Cred că nimeni nu ştie ce semnificaţie are statutul lui.
Poate, cu excepţia lui Isobel. O s-o întreb.
M-am născut în 1450. Asta înseamnă că am 560 de ani.
Dacă erai o sticlă cu vin...
Asta înseamnă că pot muri. Am trăit suficient.
Dacă începi să boceşti, te omor cu mâinile mele.
Doar ca să scap de tine.
Hai, e doar o muşcătură de vârcolac...
Doar o muşcătură de vârcolac, fatală pentru vampiri.
Asta potrivit legendei, care e o sursă prea puţin credibilă.
Bea! Sângele vindecă!
Da... Simt că-şi face efectul.
Hai să arunc o privire. Ia să vedem...
Cum arată?
Cu siguranţă... arată mai bine.
Nu-i aşa, Elena?
- Nu arată rău. - Unde e Stefan?
A plecat. Vreau să vorbeşti tu cu el.
E convins că trebuie s-o găsească pe Isobel.
Dar o să-l înfurie pe Elijah.
Nu te pot ajuta. Îl sprijin pe Stefan.
Dar dacă ai putea să ai puţină grijă de ea...
- Nu e nevoie. - Ba da. Elena e tare altruistă.
Asta e firea ei. Nu se poate abţine.
Damon!
- O să moară? - Probabil.
Muşcătura de vârcolac i-a produs o infecţie care se agravează.
- E un fel de otravă? - Habar n-am, Elena.
Nu sunt expert în domeniu.
- Îmi pare rău. - Moartea e inevitabilă.
Ne naştem, murim... Cu cât moare mai repede, cu atât mai bine.
Aşa e viaţa.
- Cum te simţi? - Sunt bine.
Mi-e rău, mă dor toţi muşchii.
Ai reuşit!
A fost prima ta lună plină şi n-ai rănit pe nimeni.
O să devină mai uşor cu timpul.
O să înveţi să te controlezi...
- N-o să te mai doară aşa de tare. - Nu putem fi siguri.
Nu, dar victoriile mărunte contează, Tyler.
Noaptea trecută a fost o reuşită. Bucură-te de ea!
Vreau să-ţi mulţumesc.
Nu ştiu ce m-aş fi făcut dacă n-ai fi fost lângă mine.
Oricum, luna viitoare ar trebui să întărim peretele.
Era să mă prinzi şi...
- Cum anume? - Nu contează...
Aşteaptă, nu... Ce s-a întâmplat?
Nu e mare lucru...
Dar dacă mă muşti o dată...
O să mor...
Despre ce vorbeşti?
Legenda spune că muşcătura de vârcolac
e fatală pentru vampiri.
- Tu de unde ştii? - Eu...
Am citit pe undeva...
Caroline, ai o clipă liberă?
- Salut, Matt! - Da, sigur.
Ne vedem mai târziu.
N-a fost nimic, bine?
Nu se întâmplă nimic între mine şi Tyler.
- Doar vorbeam... - Te cred.
Caroline, poate că ai multe defecte, dar mincinoasă nu eşti.
Ai fost mereu sinceră cu mine, aşa că te cred.
Bine...
De-aia vreau să fiu sincer cu tine.
Cred că există ceva neînţelegeri între noi.
Bine...
Ştii că nu mă prea pricep la vorbe, dar nu-mi place situaţia asta.
Oricare ar fi situaţia între noi, eu...
Vreau doar să...
- Nu poţi... - De ce?
- Dar, Caroline... - Nu, Matt. Bine?
Dnă şerif Forbes!
Sunt prietena lui Mason Lockwood, din Florida.
Jules, nu-i aşa?
- Aveţi vreo veste? - N-are nimeni veşti de la el.
Am deschis o anchetă. Cum aud ceva, îţi dau de veste.
Damon... Vârcolacul e în restaurant.
Mulţumesc.
Ea e...
Da... Tocmai i-am lăsat un mesaj lui Damon.
Mai nou, tu-i faci treburile necurate?
Ar putea cunoaşte un leac pentru Rose.
N-am găsit nimic în cercetările lui Isobel. Doar că muşcătura e fatală.
Mai ştii vreo cale prin care putem lua legătura cu Isobel?
Chiar dacă aş şti, ea n-o să ne ajute.
Katherine spunea că Isobel are informaţii despre Klaus.
Deci nu faci asta pentru Rose, ci pentru Elena.
Am un număr vechi. Probabil că e deconectat.
Nu pierdem nimic dacă mi-l dai, nu?
Nu poţi avea încredere în Isobel.
Nici măcar când e vorba de Elena.
- Ştiu asta. - Bine.
Să văd dacă mai găsesc numărul. Dacă îl găsesc, îţi trimit mesaj.
Nu-mi place deloc!
Sunt vampir. N-am mai răcit de cinci secole.
- Bagă-te în pat. - Noi nu ne îmbolnăvim, ci murim subit.
Şi nu ni se trage din vreo boală.
- Nu o să mori. - Optimism tipic uman...
N-ai mai fost niciodată în camera lui Damon, nu?
PE ARIPILE VÂNTULUI
Nu e ceea ce te aşteptai?
E doar o cameră cu un pat.
Poate mă aşteptam să aibă cearşafuri de mătase.
Eşti norocoasă.
Eu n-am fost niciodată iubită cum eşti tu.
Mă îndoiesc.
Trevor mi-a fost cel mai bun prieten, nimic mai mult.
Mi-am petrecut toţii anii fugind de Elijah.
Nu m-am gândit niciodată c-ar trebui să prind şi eu rădăcini.
Conceptul de familie nu e compatibil cu statutul de vampir.
- De ce eşti aşa de dornică să renunţi? - Nu renunţ la nimic. Poftim!
Dar cum numeşti tu târgul încheiat cu Elijah?
E cea mai bună alegere.
E cea mai simplă opţiune.
Nu e drept...
Prietena ta, vrăjitoarea, o fi distrus piatra?
Am vorbit cu Bonnie. Ştiu că a fost ajutată de altă vrăjitoare.
Dacă presupunem că e vrăjitoare de-a lui Elijah, puţin probabil.
Chiar eşti hotărâtă să mori, nu?
Eu măcar am fugit. Tu nici măcar nu încerci.
Sunt foarte obosită!
Nu, stai! Aşteaptă!
Spune-i să pregătească caii...
E în ordine, Rose. Încearcă să dormi.
O să te simţi mai bine când te trezeşti.
Trevor, nu fi naiv...
N-o să ajungi acolo înainte de răsăritul soarelui.
Elena!
- Elena, mai am nevoie de sânge. - Da, sigur. Poftim.
Gata, totul o să fie bine!
E numai vina ta, Katerina!
Katerina, tu ai făcut asta!
- Rose, eu sunt Elena! - Ne-ai trădat!
Eu nu sunt Katherine!
Elena?
Eu sunt, Elena.
Doamne, Elena, îmi pare rău!
- Nu ştiu ce se întâmplă cu mine. - Nu-i nimic. O să fie bine.
Mintea mea...
N-a durat mult.
- Îmi pare rău. Nu te teme de mine. - Nu mă tem...
Dar... trebuie să te odihneşti.
Îmi e frică!
- Nu eşti singură. Sunt aici. - Unde suntem?
Eşti în dormitorul lui Damon.
Vreau să plec acasă.
Povesteşte-mi despre casa ta.
E în Saint Austell...
La 30 de kilometri la sud de Londra.
Un loc împânzit de pajişti, copaci şi cai...
Sună minunat...
Când trăieşti prea mult, totul dispare.
Am irosit atâta timp... Mi-aş dori să nu-mi fi fost aşa teamă.
Isobel, sunt Stefan Salvatore.
Vreau să vorbesc cu tine. E vorba despre Elena.
E foarte important!
- Ce cauţi aici? - Te aşteptam pe tine.
Ascultă, sunt mulţi oameni aici.
Fir-ar! Aşa mi se spulberă planul de a-i sfârteca măruntaiele.
Ştiu că eşti supărat din cauza lui Rose.
De ce crede toată lumea că sunt supărat din cauza ei?
Nu ştiu dacă ai aflat, dar, uneori, vampirii mai şi mor.
Mă duc să port o discuţie amicală cu domnişoara-lup.
Linişteşte-te!
Alo?
Ia te uită! A sosit cel pe care voiam să-l ucid.
- Data viitoare o să-mi iasă! - N-o să mai apuci altă lună plină.
Asta dacă nu...
Dacă nu-mi spui ce leac există pentru muşcătura de vârcolac.
N-o să te omor.
Promiţi?
Da.
Du-te naibii!
- Nu mi-e frică de tine... - Atunci, eşti foarte proastă!
Ce mai face prietena ta? Rose, aşa o chema?
Au început frisoanele? Durerea insuportabilă?
Dacă există un leac, spune-mi!
Sau păzeşte-ţi spatele!
Ţi-am spus şi de demenţă?
O să-i macine creierul... Curând, o să turbeze.
Vrei un leac? E unul singur.
Înfige-i un ţăruş în inimă!
Am adus cearşafuri curate.
Sunt eu, Elena. Rose mă îngrijorează. Ar trebui să vii acasă.
Rose?
Dumnezeule!
- Katerina... - Nu!
Rose, opreşte-te! Sunt Elena! Nu sunt Katherine.
Ai halucinaţii. Nu sunt Katherine!
Nu sunt Katherine...
Elena, ştiu că nu eşti Katherine.
Elena, te rog! Am nevoie de ajutor!
Caroline!
- De ce? - De ce, ce?
- Te-am sărutat. - Ştiu. Eram acolo.
- Atunci, de ce-ai fugit? - M-ai prins cu garda jos.
- Cum ai fi vrut să reacţionez? - Nu aşa.
Scuze...
- Şi... - Şi ce?
- Ce vrei să spun, Matt? - Ceva... Orice!
Ce-ai simţit? Puţin adevăr n-ar strica.
Bine... Am simţit...
Te iubesc!
Şi eu.
Atunci, care e problema?
Ce-mi ascunzi, Caroline?
Dacă mă iubeşti, spune-mi. Ce e?
- Matt, mai avem nevoie de burgeri. - Nu acum, Dana!
Eşti teafără?
- Unde e Rose? - Nu ştiu.
Scuză-mă!
Te simţi bine?
- Bună! - Mulţumesc că ai venit aşa de repede.
- Eram în apropiere. Liz, ce s-a întâmplat? - Un vampir.
Din fericire, un agent a găsit cadavrul înainte să-l vadă cineva.
Trebuie să securizezi zona.
Hai să mutăm petrecerea în cantină fără să creăm panică.
Eu iau partea de est. Te duci tu spre vest?
Stefan, eu sunt. Nu ştiu unde eşti, dar, te rog, sună-mă.
E important.
Ai veşti? Ştii ce pune la cale?
Frăţiorul nu e chiar prioritatea mea acum. Ia asta.
Hai să mergem!
- Ce era cu poliţia acolo? - Un îngrijitor a făcut atac de cord.
A murit.
Eddie?
Rose, opreşte-te!
Rose! Sunt eu, Damon.
Eu am făcut asta?
N-am vrut!
- N-am vrut să fac rău nimănui. - Ştiu.
Îmi pare rău!
Hai să mergem acasă.
Nu am casă. N-am mai avut de mult.
Opreşte-o, te rog! Fă-o să se oprească!
Bună!
- Îmi pare rău. - Ai omorât tot ce-ai văzut.
Se mai întâmplă.
Îmi pare rău, Elena.
Niciodată nu mi-a plăcut să omor oameni.
N-ar trebui să fii aici.
Asta e partea cea mai rea.
Vânătoarea, nevoia de a ucide, setea...
Plăcerea de după... Nu trebuie să fie aşa.
- Doare... - Atunci nu mai vorbi despre asta!
Damon seamănă mult cu mine.
Vrea să-i pese, dar apoi fuge.
- Îmi pare rău pentru ce-am făcut azi. - Ştiu...
Trebuie să lupţi.
Ştiu, eşti speriată, dar trebuie să lupţi.
De ce eşti aşa de bună cu mine?
Aşa sunt oamenii.
Să nu uiţi cum e să fii om.
Sentimentul ăsta mă urmăreşte.
E singurul lucru care mă ţine în viaţă.
Nu mai doare la fel de tare.
Ce facem?
- Damon! - Pleacă de aici. Mă ocup eu.
Dumnezeule! Fă-o să se oprească!
Nu mai suport! Opreşte-o!
Bună!
Unde ai fost?
La şcoală. Tu ce faci? Ce s-a întâmplat?
- Trebuie să vorbim. - De ce?
Ce-i cu tine?
Nu înţeleg un lucru.
- Ce anume? - De ce ai riscat?
Dacă muşcătura unui vârcolac poate omorî un vampir...
De ce ai riscat?
- Pentru că aveai nevoie de ajutor. - Puteam să te omor.
Dar n-ai făcut-o.
Nu te înţeleg, Caroline.
De ce-i aşa de greu să laşi pe cineva să te ajute?
- Nu e vorba despre asta. - Ba da, Tyler.
Nu vrei să-i pese nimănui de tine. Iartă-mă, mi-a păsat!
Aşa că, Tyler, scuze dacă am depăşit limitele...
- Nu poţi să faci asta. - Scuze...
Să nu mă mai sărute nimeni!
Cine ar fi crezut că eşti de treabă?
Nu sunt de treabă.
Sunt rău şi-mi place.
Minţi...
Dormi...
Aici îmi plăcea să vin când eram mică. De unde ai ştiut?
Se află...
- I-ai spus Elenei. - Visez?
Soarele e atât de cald... Mi-a fost dor de senzaţia asta.
Mi-a fost dor să fiu om.
Nu e chiar aşa!
Am avut prieteni, familie. Contam...
- Încă mai contezi. - Nu.
Dar tu da.
Ţi-ai făcut o viaţă, chiar dacă nu recunoşti.
Eu am petrecut 500 de ani existând.
N-ai avut de ales. Fugeai de Klaus.
Mereu ai de ales.
Strici ziua asta perfectă cu prostiile tale filosofice.
Aş vrea să mă bucur de aerul curat. Stai cu mine?
O vreme...
Mulţumesc.
Pentru ce?
Mi-a trecut durerea.
Mă bucur.
O să-mi revăd familia?
- O să vezi pe cine doreşti tu. - Ar fi frumos.
Poate c-o să-l văd şi pe Trevor. Nu îmi mai e frică!
- Hai să alergăm până la copaci. - O să pierzi.
- Sunt mai mare şi mai rapidă. - Crezi?
Eu controlez visul ăsta. Poate o să trişez.
Număr până la trei.
Unu...
Doi...
Uite-ţi vampirul.
- Cum ai găsit-o? - Nu contează.
- Important e că s-a terminat. - Mulţumesc, Damon.
Încă o dată, ai ţinut oraşul în siguranţă.
Îngrop eu cadavrul.
Mulţumesc că ai venit.
Ce vrei de la mine?
Vreau doar să-ţi fiu prietenă.
Mason ar fi vrut asta.
Ştiu despre tine şi Mason.
- Ce ştii? - Ştiu că eşti vârcolac.
Şi ştiu că prietena ta, Caroline, e vampir.
- De unde ştii despre Caroline? - Nu le simţi mirosul?
Dumnezeule! Eşti nou.
De câte ori te-ai transformat?
Pot să te ajut.
Ştii unde e Mason?
E mort, Tyler. A fost ucis.
- Nu... - Vrei să ştii cine l-a omorât?
- Opreşte-te! - Vampirul tău blond.
Nu. Caroline n-ar face asta niciodată.
Ea şi prietenii ei vampiri sunt în spatele mârşăviei.
- Caroline e singurul vampir din oraş. - Asta ţi-a spus? A minţit.
Oraşul e plin de vampiri.
Dar nu-ţi face griji. O să ne răzbunăm!
- Cine eşti? - Sunt prietena ta.
Mai sunt şi alţii ca noi şi sunt pe drum.
- Trebuia să pleci. - Am plecat.
Dar m-am întors să mă asigur că eşti bine.
Mulţumesc.
Mă bucur că s-a terminat.
Ştii că nu te cred!
Du-te acasă, Elena! Odihneşte-te!
Mâine e o altă zi.
- Damon, sunt prietena ta. - Ştiu.
Un prieten ştie când celălalt suferă.
Ce vrei să auzi?
Că am ţinut la Rose? Că sunt supărat?
Uite că n-am ţinut la ea şi nu sunt supărat.
Poftim, te prefaci că te opreşti, că nu simţi.
Damon, eşti aşa aproape... Nu renunţa.
Simt, Elena, bine? Şi e oribil!
Şi mai oribil e că trebuia să fiu eu în locul ei.
Jules venise după mine.
Te simţi vinovat.
Ar fi omenesc din partea mea. Nu, Elena? Dar nu sunt om.
Tu vorbeşti despre cum e să renunţi? Tu n-ai făcut decât să renunţi.
Du-te acasă!
Am avut parte de suficientă tragedie pentru o seară.
Bine. Mă duc...
Noapte bună, Damon...
Stefan... Eşti acasă.
Rose?
Am sunat-o pe Isobel.
- Ştiu. - Iartă-mă!
- Am fost nevoit. - Nu-i nimic.
- Ai găsit-o? - Nu tocmai.
Bună, Elena!
Unchiule John...
Domnule, vă simţiţi bine?
Ce s-a întâmplat?
M-am rătăcit.
Şi vă întindeţi în mijlocul drumului?
Nu m-am rătăcit în sensul ăla.
Metaforic vorbind, existenţial.
Aveţi nevoie de ajutor?
Da. Poţi să mă ajuţi?
- Eşti beat. - Nu. De fapt, sunt puţin.
Te rog, nu pleca. Chiar am nevoie de ajutor.
- Nu te mişca. - Nu vreau necazuri.
Nici eu...
Dar mă aleg numai cu necazuri.
De ce nu pot să mă mişc?
Cum te cheamă?
- Jessica. - Bună, Jessica!
Am un secret. Unul mare.
Dar nu l-am spus niciodată cu voce tare. Ce rost are?
N-o să se schimbe nimic. N-o să mă facă bun,
să mă facă să adopt un căţeluş. Nu pot să fiu ce-şi doresc alţii.
Ce îşi doreşte ea să fiu.
- Ăsta sunt eu, Jessica. - O să mă răneşti?
Nu sunt sigur...
Pentru că tu... Eşti criza mea existenţială.
Să te omor sau nu?
- Nu, te rog. - Dar trebuie să o fac, Jessica.
Pentru că eu nu sunt om şi îmi lipseşte asta!
Îmi lipseşte mai mult decât orice pe lume.
Ăsta e secretul meu.
Nu mai suport atâta durere!
Nu, te rog!
Bine.
Eşti liberă să pleci.
Nu!
Aţi urmărit: Jurnalele Vampirilor Seria II, episodul 12
Subtitrare: Retail